Знаеше ли, Пучи?
Средният брой посетители на ден в Лувъра в Париж през пролетта
е около 40 000.
Откакто е отворен като музей през 1793 г.,
всеки ден над 40 000 души отиват да видят Мона Лиза и Венера Милоска.
Посетителите не си тръгват, без да са видели тези два експоната.
Не е ли невероятно?
Броят посетители ли те изумява?
Не. Най-великите художници и скулптори
умеят да изразяват душата си във визуално възприемаема форма.
Сякаш създават Стандове, неподвластни на времето и пространството.
Не си ли съгласен? - Интересни размишления.
Значи Леонардо да Винчи и Александрос от Антиохия са носители на Станд?
Да, но също така говоря и за теб.
Твоят Уайтснейк
умее да извлича и съхранява души, като им придава форма.
Ще ме предадеш ли някога?
Защо не ме нападаш? Знаеш, че няма да оцелея на дневна светлина
и че през деня си почивам в пълен мрак.
Можеш лесно да ме убиеш в съня ми.
Ако превърнеш моя Станд Светът в диск и го вземеш,
можеш да се короноваш за крал. Направи го.
Никога не ми е минавало през ума.
Харесвам хората, които ми помагат да израствам.
Ти си кралят сред кралете.
Искам да те следвам и да видя твоя апотеоз.
Обичам те по начина, по който хората обичат бог.
Извинявай, не целях да те обиждам. Никога не съм мислел,
че ще се намери човек, който може да успокои душата ми с един разговор.
Боях се да не те загубя.
Ще станеш благороден свещеник.
Моля те, приеми това. В знак на мое извинение.
Току-що я извадих от тялото си.
Където и да си, винаги ще мога да ти услужа със силата си.
Епизод 22: "Време е за Рая! Новолуние! Нов свещеник!"
Джолин!
Уайтснейк, прочети диска и разбери къде е Джолин сега.
Отговори ми.
Какво стана? Ти ли си?
Отговори ми. Не ме ли чуваш?
Какво прави тази радиостанция тук?
Кой е от другата страна? Кой?
Кой е, дявол го взел?
Добре. Разбирам.
Ситуацията е толкова сериозна, а? Тъкмо излязох от лазарета.
Кучи син! Това е Уедър Рипорт!
Този дъжд...
Къде е дискът?
Мръсница! Накарала е Уедър Рипорт да предизвика дъжд!
Няма да ми избягаш!
Проклет дъжд!
Нищо не виждам... Къде се дяна?
Вдигна се и мъгла.
Чувам тракане на камъни. Откъде идва?
Морзов код!
Сгъсти още мъглата... Преследват ме.
Носителят на Уайтснейк е отец Пучи!
Той знае кой съм!
Уедър Рипорт знае!
Петстотин и три. Брой простите числа.
Петстотин и девет. Петстотин двадесет и едно.
Простите числа не се делят на нищо.
Причината, поради която хората губят...
Петстотин двадесет и три. Срамът ги тласка към провала.
Хората умират, за да компенсират срама си.
541. Мисли за срам и съжаление, като например: "Защо постъпих така?",
правят хората слаби и ги водят към поражение.
Не допуснах грешка, като не видях радиостанцията.
Това е изпитание. Все още има начини да победя.
Джолин Куджо все още не знае кой съм.
Още нищо не се е променило.
Не са ме и разгромили. Истинският победител
е този, който умее да преодолее поставените му обстоятелства.
Оцеляла си, изглежда.
Уедър Рипорт.
Къде са Джолин и другите?
Анасуй. Искрено съм благодарна за всичко, което стори за мен.
Благодарение на теб досега бях в безопасност.
Но защо си толкова загрижен за мен?
Разобличаването на Уайтснейк и връщането на паметта на баща ми
е само мой проблем.
Джолин, как можеш да го кажеш, след като си наясно с чувствата ми?
Ти вече щедро ме възнагради. Виждам лъч надежда,
какъвто не можах да открия нито във, нито извън затвора.
Затова съм тук с теб.
Какво става? Защо ми се лепна?
Не знам. - Това не е отговор. Дъвче ми косата!
А сега яде пръст.
Значи е растение? Нуждае се от хранителни вещества?
Но и веднага заспива.
Джолин, залегни. Нещо приближава.
Двама са и вече са толкова близо.
Еф-Еф!
Джолин... Знам кой е Уайтснейк.
Отец Пучи, Джолин.
Бил е той през цялото време. За малко не умрях.
Ако не беше дошъл Уедър Рипорт, сега нямаше да съм сред живите.
Еф-Еф!
Добре съм. Трябваше да изхвърля тялото си.
Какво се е случило с вас, Джолин? Нека изцеря дясното ти око.
Това, което каза...
Да. Отец Пучи се опитваше да открие бебето от паметта на Ди ен Джи.
Сега трябва само да го притиснем.
Можем да победим. Уедър Рипорт също е тук.
Уедър Рипорт. - Джолин...
Зараснаха ли ти раните от фабриката?
Да. Надявам се си добре.
Какво е това? Какви ги вършат?
Прегръщат се. - И сам виждам това!
Раздели ги, Еф-Еф! - Аз ли?
Да, ти! Помниш ли условията ни?
Миризмата на този тъпак е по Джолин! - Успокой се, само се поздравяват.
Ето, пуснаха се. Не драматизирай.
Разобличихме Уайтснейк. Нямаме време за кавги.
Отговаряш ли ми?
Какво си въобразяваш? Как смееш да забравяш уговорката ни!
Ти си един нищожен планктон!
Джолин, след като вече знаем кой е Уайтснейк,
тази твар вече не ни е нужна.
Няма никаква полза от него. Нека го убием.
Дай ми позволение, Джолин. - Почакай.
Не ти е съюзник, Джолин. Дори не е човек.
Не съществуваше.
Тази твар е по-нисша от животните. Не е трябвало да се ражда.
Не бива да оставяме създания, за които нищо не знаем, живи.
Моля те, дай ми съгласието си. - Почакай малко, Анасуй.
За мен ли говориш? Внимавай с изразите.
Не ме докосвай. Нямаме време за това, планктоне.
Уедър Рипорт, разбираш ситуацията, нали?
Дай ми позволението си.
Боя се, че не мога.
Ти си този, който ще умре.
Еф-Еф, кого си довела?
Кучи син... По дяволите, спипа ме.
Не може да бъде. Това... не може да се случва!
Това не е Уедър Рипорт.
Той... Той е...
Просто илюзия.
Благодаря ти, Фу Файтърс, че ме доведе тук,
преди истинският Уедър Рипорт да ги настигне.
Петстотин четиридесет и седем. Петстотин петдесет и седем.
Простите числа не се делят на нищо.
Много се проточи. Чаках цели 22 години.
Най-висшата точка, която човек може да достигне...
...несъмнено е това!
Най-сетне се срещаме и ти ще ми помогнеш да отида в Рая!
Макар че си незавършен и незрял,
остава само да следвам запечатаните спомени от Джотаро Куджо.
Днес е новолуние. Дио, няма по-подходяща нощ от тази
да те пробудя отново и да помогнеш за каузата ми.
36 души на отявлени престъпници бяха погълнати
и от тях се роди тази нова форма на живот.
Ето какво е това зелено създание.
Сега се сещам. Преди да започна...
Трябва да те убия веднъж и завинаги, така че да бъдеш вовеки забравена.
Изправи се, дъще на Джотаро. Макар че нанесох смъртоносен удар,
ти успя да го блокираш част от секундата по-бързо от останалите.
Ако няма да атакуваш, аз ще го направя!
Не мислех, че по този начин ще разбера кой си, Уайтснейк.
Не мислех, че ще те видя отново при такива обстоятелства.
Ще ти взема три неща.
Паметта на баща ми, диска, който взе от Еф-Еф,
и живота ти!
Защо сложи тези белезници?
За пръв път ли ти слагат?
Налагаше ми се да ги нося почти всеки ден, откакто ме подмами тук.
Мислиш, че си ме хванала ли? - Знаеш ли белезниците за какво са?
Не за да спрат престъпника да избяга, а за да го накарат да се подчини!
Изглежда, все още не разбираш какво направи.
Тези белезници ни свързват.
Разбираш ли какво означава това?
Да видим кой кого държи.
Вече превърнах твоя Стоун Фрий в един от своите дискове.
Почти е изпаднал, още малко и ще го хвана.
Сега разбираш ли? Кой е в кофти положение - ти или аз?
Наистина не те разбирам...
Но знам друго. Няколко милиметра.
Няколко милиметра, и боят приключва.
Ако навляза само няколко милиметра в обхвата ми на въздушна атака,
юмрукът ми ще нанесе удар.
Някои лястовици се блъскат в скали и умират.
Случва се, защото родителите им не са ги научили на безопасно пикиране
и летят под опасен ъгъл.
Работата не е в това, че птиците не обучават своето потомство.
Те не могат да ги научат, защото техните родители не са ги научили.
Това семейство птици има кратък живот
и дори не осъзнават защо са предразположени да умират от злополуки.
Джотаро също имаше кратък живот.
Стоун Фрий е мой!
Заслепих я с диска й... Как знаеше къде бях?
По вибрациите на белезниците ли е познала?
Не, това е силната й воля!
Силната й воля долови атаката ми!
Когато я вкараха тук, мислех, че няма Станд способност.
Приличаше на безпомощно момиченце, плачещо заради някакъв измамник.
Лошо. Нейният Стоун Фрий превъзхожда моя Уайтснейк.
Както е тръгнало ще...
Но по-важното е, че новороденото създание ще бъде унищожено!
Какво хвърли? Какво направи?
Попитах те какво хвърли!
Дискът е физическото въплъщение на душата.
Може да се съхранява вечно. Ами ако
дискът бъде сложен в някой, който е на ръба на смъртта?
Той ще умре заедно с този човек.
Това е дискът с памет на Джотаро, за който си рискува живота.
Можеш да си го вземеш. Той е в умиращото тяло на Анасуй.
Какво ще сториш? Ще отидеш ли да го вземеш?
Или ще продължиш смъртоносния си дуел с белезници?
Рисковано е да хвърлям диска на Джотаро,
но вече запомних как да стигна до Рая.
Остава само да го осъществя.
Какво избираш, Джолин Куджо? Още ли го умуваш?
Баща ти се разлага заедно с гаснещия Анасуй!
Нужно ми е само новороденото създание.
Спечелих! Както си и знаех, тя избра баща си.
Вита стълба, бръмбар носорог,
пустинен град, смокинов пай, бръмбар носорог, Виа Долороса,
бръмбар носорог, точка на сингулярност, Джото,
ангели, хортензия, бръмбар носорог, точка на сингулярност,
таен император.
Прояви интерес. Ще дойдеш ли при мен?
Нима това ще е началото на всичко?
Сега мога да отида в твоя свят заедно с теб!
Алелуя, Дио!
Анасуй!
Не може да се случва...
Не може да бъде... Това не е истина!
Помощ! Има ли някой?
Който и да е! Охрана! Тук съм!
Моля ви, трябва ми лекар!
Дайвър... Даун. - Помощ, моля ви!
Чуваш ли ме, Еф-Еф? - Извикайте помощ!
Джолин скърби.
Ти си виновна, Еф-Еф.
По дяволите... Студено ми е.
Направо замръзвам. Май сърцето ми вече е спряло.
Явно дискът с памет на баща й е в тялото ми.
Ще се изпари заедно с моя живот.
Опитах се да го извадя, но едва оставам в съзнание.
Изглежда, че и ти се разпадаш.
Вземи ми всичко. Трябва да го направиш.
Можеш да използваш разума ми,
както и останалия в мен живот. Използвай тялото ми.
Проникни в мен и извади диска заради Джолин.
Само ти можеш да го направиш, планктоне.
Отговори ми, Еф-Еф.
Имахме уговорка!
Трябва да следваш всички мои заповеди.
Трябва да удържиш на думата си.
Трябва да оцелееш. Можеш да правиш каквото пожелаеш с тялото ми.
Стига си губила време! Съзнанието ми... изчезва.
Не може да бъде! Анасуй!
Не... Джолин.
Спокойно. Не е както изглежда.
Той успя.
Анасуй ти върна диска.
Еф-Еф, ти ли си? Ти ли говориш?
Най-много се страхувах
да загубя способността да мисля и да не мога да се сбогувам с приятелите си.
Но в последните си мигове успях да го направя.
Джолин,
предай това на Анасуй, когато се събуди.
Тялото му е само негово.
Използвах жизнените му сили и разум, за да запълня раните му.
Почакай малко! Защо говориш така, Еф-Еф?
Сбогом, Джолин. Не мога да остана повече тук.
Фу Файтърс изчезва. - Какви ги говориш? Стига глупости!
Погледни ме, Джолин. Това е моята душа, моят разум.
Живях.
Ще направя всичко, за да върна диска ти от свещеника.
Диска на Фу Файтърс. Той ще те върне обратно!
Това навярно ще е друга Фу Файтърс.
Едва ли ще съм аз.
Аз съм пред теб. И ти казвам сбогом.
Толкова се радвам, че мога да се сбогувам, Джолин.
Всичко е наред, Джолин. Няма страшно.
Радвам се, че си върна диска на баща ти.
Еф-Еф...
Отговори, Еф-Еф. Изгубих те, Еф-Еф.
Къде си?
Еф-Еф? - Отговори ми, Еф-Еф.
Еф-Еф.
Подкрепи труда ми в Револют: revolut.me/animekuhnia
Превод и субтитри ГЕОРГИ ГИНЕВ